Základy teorie magického pole

Tato kniha se zabývá úvodem do problematiky Magie jakožto přírodní síly z pohledu teorie magického pole. Teorie magického pole není jedinou teorií popisující chování a využívání Magie, ale je nejrozšířenější a nejprosazovanější. Tato teorie je nezbytná pro správné pochopení některých magických jevů.

Magie jakožto přírodní síla zcela vyplňuje prostor sféry ovšem nehomogenně. Tomuto vyplnění říkáme magické pole. Nelze stanovit hodnotu či výši magického pole absolutně, neboť chybí referenční bod pro toto meření. Avšak lze stanovit relativní velikosti mezi jednotlivými potenciály.

Relativní jednotkou magického pole je jeden telf. Jeden telf je množství magie nutné pro seslání kouzla 0. okruhu bez viditelných příznaků.

Magie jako taková je nezničitelná a věčná. Její celkové množství ve sféře je pravděpodobně konstantní. Magie se může vyskytovat dle své modifrikace, chcete-li použití, ve čtyřech formách:


 * 1) Magie volná
 * 2) Magie vázaná
 * 3) Magie aktivovaná
 * 4) Magie aplikovaná

Magie volná
Tato magie je v přírodním stavu, většina magie ve sféře je právě v tomto stavu. Volná Magie má tendence bez vnějších vlivů se rozvnoměrně roptýlit v celém objemu sféry. Volná magie je pro bezprostřední použití pro sesílání kouzel nepoužitelná.

Je zajímavé že Magie není beze vstahu k hmotě. Bylo pozorováno, že Magie proudí snadněji a tedy s vyšším tokem hutnějšími předměty a místy, například kovovými žílami v hornině či magmatickým tokem.

Magie vázaná
Všichni živí tvorové a dokonce i nemrtví tvorové samovolně narušují homogenitu pole volné Magie tak, že zvyšují její potenciál ve svém těle a v jeho okolí.

Tohoto jevu je pravděpodobně dosaženo samotnou podstatou Magie. Bylo pozorováno, že volná Magie má tendence se hromadit v předmětech se složitou vnitřní strukturou, případně že tyto předměty hromadí volnou Magii. A takovými objekty se složitou strukturou živé ale i neživé tělo bezpochyby jsou.

Zejména markantní je tento jev u inteligentních bytostí. Složitá struktura jejich mozku a zřejmě i samotná podstata mysli tvora způsobuje poměrně značný nárůst potenciálu Magie v tělu tvora.

Ačkoliv se jedná stále o volnou Magii, avšak s lokálně vyšším potenciálem, nazýváme pro zjednodušení terminologie toto množství Magie Magií vázanou. Vzhledem k tomu vázanou Magii lze měřit - jedná se o relativní změnu mezi potenciály volné Magie.

Jak již bylo řečeno k vzniku Magie vázané tedy k lokálnímu zvýšení potenciálu Magie volné vzniká časem samovolně u dostatečně složitých struktur. Z experimentů a pozorování vyplývá, že čím složitější jest struktura tím vyššího množství vázané Magie je možné dosáhnout, tedy přesněji vyššího měřitelného rozdílu potenciálů volné Magie.

U mágů a zaklínačů dochází k vzniku vázané Magie zejména (ale nikoliv pouze) při meditacích, kdy si mág obnovuje vzory kouzel ve své paměti. Tyto vzory slouží i pravděpodobně jako další objekt v mágově mysli či v mozku zaklínače s dostatečně složitou strukturou na to aby umožnily navázání další volné Magie, přesněji tedy slouží k zvýšení maximálního dosažitelné hladiny potenciálu volné Magie.

Vzor kouzla v mágově mysli si tak váže sám na sebe množství volné Magie jenž potřebuje pro své seslání.

Magie aktivovaná
Tato forma magie je jakýmsi předstupňem před použitím Magie na seslání kouzla. Aktivovanou Magií nazávýme vázanou Magii na předmětu, která již je vázána jak na předmět tak na vzor kouzla do předmětu vloženého, ale která ještě nebyla aktivována a je tedy latentní.

Klasickým příkladem jsou například amulety či prsteny, které po aktivaci sešlou samovolně určené kouzlo. V jisté míře lze považovat i memorizovaná kouzla, tedy vzory kouzel s navázanou Magií, v mysli mága či zaklínače také za aktivovanou Magii.

Magie aplikovaná
Aplikovanou Magií nazýváme Magii vázanou, která je po seslání kouzla s dlouhodobějším účinkem postupně uvolňována. Při seslání každého kouzla je z vázané Magie sesilatele uvolněna část příslušná sesílanému kouzlu a jest svázána s ním.

Tato aplikovaná magie se rozptyluje do okolí, tedy rozdíl potenciálů volné Magie na kouzlu a v okolí je postupně vyrovnáván. Tato forma Magie je nejsnáze detekovatelná právě pro její projevy seslaným kouzlem a rapidní úbytek rozdílu potenciálů.

Jednotkou úbytku potenciálů je perk, což jest jeden telf za vteřinu. Kouzla s okamžitým účinkem tak dosahují obrovských hodnot magického toku, kdežto kouzla dlouhodobá s postupným uvolňováním aplikované Magie mají magický tok jen malý.

Na schopnostech sesilatele poté záleží kolik Magie je schopen navázat na dané kouzlo. U kouzla může být konstantní například tok Magie, poté u schopnějšího sesilatele, který dokáže k sesílanému kouzlo aplikovat více vázané Magie dochází k prodloužení doby platnosti kouzla.

Navýšením množství vázané Magie lze také dosáhnout i většího toku Magie při seslání což často vede k silnější verzi kouzla.

Uveďme několik příkladů:
K seslání kouzla "Ohnivá koule" třetího okruhu v základním tvaru kouzel jest zapotřebí vázané magie v přibližné hodnotě 4.5 telfů. Při seslání kouzla dochází v okamžiku výbuchu k magickému toku okolo 40 perků.

K seslání kouzla "Kočičí obratnost" jest zapotřebí v základním tvaru zhruba 3.2 telfů. V takovém případě po seslání je u kouzla magický tok přibližně 0.28 mikroperků.

Praktické měření magického pole
K praktickému měření hodnot magického pole lze používat jak nejrůznější pomůcky tak i mysl mága pakliže je dostatečně trénována. Mnohem obvyklejší jsou ovšem pomůcky jako například magiometry.

Magiometry dokáží s dosti velkou přesností pomocí sledování změn potenciálů na koncích magicky aktivovaných jehel z různých kovů odečíst změnu potenciálů volné Magie, aktivované Magie a aplikované Magie v okolí. Vázaná Magie je díky svému vyhraněnému úzkému potenciálu velmi špatně detekovatelná.

U magiometrů je nutné zejména pamatovat, že jejich přesnost je značně závislá na schopnostech uživatele. Odečítání potenciálů se děje přímou interakcí s jeho myslí, respektive s jeho vázanou Magií. Pokud tedy uživatel není dostatečně schopný mohou být výsledky značně zkreslené.

Roku 756 sepsal Arcimág Ulkan Teoretik